![Jõhvikad rabas. Illustreeriv foto.](http://f8.pmo.ee/7_3Svk0g0E6p9Wwga4JiRB7lCkE=/1442x0/filters:format(webp)/nginx/o/2011/09/13/747782t1h9465.jpg)
Täiskuuööd ei lase magada ja siis on põnev vaadata, kuidas hommik tuleb suure udumassiga või punatriibulise taevalaotusega. Aga miskit väga olulist on juhtunud, linnud ei laula enam hommikuöös.
Täiskuuööd ei lase magada ja siis on põnev vaadata, kuidas hommik tuleb suure udumassiga või punatriibulise taevalaotusega. Aga miskit väga olulist on juhtunud, linnud ei laula enam hommikuöös.
Vaid suur kaelustuvi teeb kell neli korra noka lahti. „Uhhuu!“: vaikib temagi. Alles siis, kui keskpäevane päike taas kõrvetama hakkab kuuldub marjapõõsastest valju papagoikisa – paarsada kuldnokalasteaia kisakõri proovib kõiki kusagilt meeldejäänud viisjuppe, ise samal ajal mu täiesti tooreste marjadega astelpajupõõsast puhtaks rappides.
Jõuan vaid mõelda, et kas toored marjad neil kõhtu lahti ei tee, et siis lähevad nad linna inimeste autode peale kakama ja inimestel tekib sellest vastupandamatu puude mahasaagimise soov, kui kogu see pruunikirju kamp tuulikule au tegeva vurr-keerisena õhku tõuseb ja kusagile mujale segadust tekitama läheb.