Kindlasti selgub aja möödudes üht-teist sellist, mis tõestab, et vaktsiin ja mask ei ole imerohi viiruse leviku tõkestamisel. Tegelikult teame seda juba praegu, aga siiani pole imerohtu veel leitud ja mask on parim, mida massides kasutada saame, et kasvõi natukenegi viiruse tekitatavat kahju piirata.
Õudusega kuulan arutelu, kuidas arstid ühel, ilmselt juba lähituleviku päeval peavad valima, kes kiirabiga haiglasse toodud hinge vaakujatest saab viimase vaba hingamisaparaadi ja kes end surnuks hingeldama jäetakse. Kujuteldamatult raske valik, mis arstide õlule veeretatakse.
Või otsustada, kes vähihaigetest saab ravi edasi, kes peab lihtsalt oodates lootma, et haiguse pelgalt mõttejõul taanduma suudab sundida. Ei taha mõeldagi, mis juhtub, kui satud perega liiklusavariisse ja operatsioonilauale suudab haigla võtta vaid ühe teist.
Arstide liit palus valitsusel kehtestada piir, kui suure haigestunute hulga korral nad tohiksid hakata valima vältimatut abi vajavate haigete vahel. Samuti tahavad arstid haiglasse võtmisel arvestada, kas haigestunu on vaktsineeritud.
Meie valitsusliikmed, nagu viimasel ajal tavaks tundub saavat, lükkasid otsustamise enda õlult arstidele tagasi. See polevat poliitiline teema. Nii maadlevad viimase piirini väsinud arstid edasi üha kasvava haigestunute hulgaga.
Politsei on maskikandmist kontrollides seatud justkui haigestumise ennetamisega tegelema. Vajalik töö, aga kas tõesti on meil kuritegevus Covidi tulekul taandunud ja viirus eesliinil rabava politsei ridu ei niida ning neil on jõudu tavapärasele tööle lisaks ka maskipatrullis osaleda? Ei taha uskuda, et vargad nüüd puhkusele jäänud, kõik korralikult liiklema hakanud, korruptandid ausaks muutunud ja lähisuhtevägivald koduseinte vahelt kadunud.
Maskikandmist on vaja kontrollida, võib-olla on politsei praegu ainus, kel selleks pädevus, kuid see vajaks muutmist. Kindlasti on kasvõi turvafirmadel või Kaitseliidul oskust seda tööd teha, vaja vaid otsustada ja neile see õigus anda.