Niiskusvaru on eriti oluline kergetel liivakatel muldadel. Ilmad on jahedad, õhk niiske ja veekadu mullast väike. Kui pole laussadu, võiks taimi korra nädalas ikka kasta, aga sügisel istutatud taim saab harva ära kuivades otsa. Sügisel istutatud ja ilusti juurdunud taimed hakkavad kevadel ruttu kasvama.
Viljapuude ja marjapõõsaste nõuistikuid saab istutada, kuni maa on sula. Viljapuuistikute hind võib puukoolides sügisel olla küll ahvatlevalt hea, kuid sügisel istutatud puid ohustavad lisaks pakasele veel hiired ja jänesed. Seepärast soovitab ka näiteks Räpina puuviljanduse õpetaja Jaan Kivistik oma istutustarkusi kokku võtvas „Puuviljaaedniku istutusraamatus” viljapuude istutamise kevadeks jätta.
Sõstraid, karusmarju ja vaarikaid on parem istutada oktoobris. Kevadeks võib selle töö jätta raskel ja niiskel mullal. On juhtunud, et suurtes istandustes on marjapõõsaid istutatud veel talviste sulailmadegagi.
Hästi hooldatud ja järjepidevalt noorendatud sõstrapõõsas võib koduaias saaki anda isegi 20 aastat ja seepärast maksab kõike algusest peale teha hästi korralikult. Näiteks must sõstar kasvab hästi ja on tervem valgusküllases ja niiskema mullaga kasvukohas. Valgusnõudluse pärast ei või põõsaid liiga tihedalt istutada, jätke nende vaheks 1,5–2 meetrit.
Puhastage põõsaste tulevane kasvukoht umbrohust ja korjake ära kivid. Kui istutate uue maja aeda, kus pinnas on vahest ehitustööga segi trambitud ja tallatud, tuleb selline pinnas eemaldada ja hea kasvumullaga asendada.
Kui aiamuld on toitainevaene, on abi sellest, kui asendate lahja mulla istutusaugus viljakamaga. Et hästi kasvada, peaks põõsa juurte ümber saama 40 cm rammusa mulla kihi. Seega peab istutusauk olema üsna lai ja sügav: augu laius võiks olla kolmekordne istiku juurepalli läbimõõt, sügavus aga vähemalt kahekordne juurepalli kõrgus. Istutusauku kaevates eemaldage ja tõstke eraldi rohumättad ja siis pealmine viljaka mulla kiht, mis läheb koos lisaks toodud rammusa mulla ja/või kompostiga auku tagasi.